Види театру для роботи з дошкільниками

Типи театру	Характеристики	
Театр актора	
У театральних виставах задіяні люди — актори. Засобами виразності слугують мовлення, міміка, жести, рухи, спів, танець тощо	
Театр ляльок	
Театр верхових ляльок — дія зазвичай відбувається над ширмою, за якою стоїть актор-лялькар і керує лялькою знизу, 
а сама лялька розміщена вгорі	Тростинні ляльки	Ляльку, виготовлену з тканини, паперу або пап’є-маше, кріплять на дерев’яну або металеву тростину — гапіт, яку тримає актор-лялькар	
	Ляльки на ложках	На випуклій частині дерев’яної ложки малюють обличчя ляльки, із внутрішнього боку приклеюють поролон, а на нього — волосся. Також на ложку кріплять плечі з трубочки і руки з поролону, надягають костюм. Актор-лялькар тримає ляльку за ручку ложки	
	Пальчикові ляльки	Мініатюрні ляльки надягають на пальці однієї або обох рук. Компактність та мобільність ляльок дає змогу одному актору-лялькарю виконувати декілька ролей	
	Рукавичкові ляльки:
•	бі-ба-бо (ляльки-«петрушки»)
•	ляльки-рукавички 
з персонажами-пальчиками
•	ляльки-рукавички з пальчиками-лапками
•	ляльки-рукавички для логопедичного театру
•	шкарпеткові ляльки-рукавички	Актор надягає на руку ляльку-рукавичку і за допомогою рухів пальців та кисті втілює жести, пластику персонажу. За допомогою такої ляльки можна втілювати рухи голови, рук, ніг, якщо це персонаж-людина, а також лап, якщо це тварина або комаха. У ляльок-рукавичок для логопедичного театру є також язичок, який рухають одним або декількома пальцями	
Театр серединних ляльок — ляльки розміщені посередині, на рівні актора-лялькаря	Настільний ляльковий театр:
•	на пласкій картинці з пласкими фігурами
•	театр-книжка
•	конусний
•	театр іграшки — готової, саморобної	Декорації та ляльки розміщені на столі (підлозі). Цей тип театру є дуже поширеним у дошкільних навчальних закладах і найзручнішим для показу вистав дітьми	
	Стендовий театр:
•	фланелеграф
•	театр на магнітах
•	стенд-книжка	Декорації та ляльки розміщені на стенді. Ляльки зазвичай пласкі, виготовлені з паперу, цупкого картону тощо. Спосіб, у який ляльки тримаються на стенді, залежить від матеріалу, із якого він виготовлений	
	Вертеп	Пересувний різдвяний ляльковий театр. Вистави розігрують у спеціальному двоповерховому дерев’яному будиночку-скриньці: на другому поверсі показують різдвяну драму про народження Ісуса Христа, а на першому — побутові сцени з народного життя сатиричного змісту	
Театр низових ляльок — актор-лялькар керує лялькою згори, при цьому він може бути схований за ширмою, або його може бути видно	Маріонетки	Маріонеток виготовляють переважно з тканини. До рук, ніг, тулуба та голови ляльки кріплять мотузки, які іншими кінцями прикріплені до хреста. Актор-лялькар керує маріонеткою, нахиляючи в різні боки хрест і потягуючи за мотузки	
	Ляльки-підколінники	Основа ляльки — шкарпетка, довжина якої сягає коліна. Згори на шкарпетку пришивають голову ляльки, зроблену з цупкого картону, тканини чи пап’є-маше, а трохи нижче — руки. Можна також скористатися цілими деталями зламаних ляльок (голова, руки тощо). Якщо це лялька-тварина, то внизу, над п’яткою, можна пришити хвіст. За потреби на ляльку-підколінник прикріплюють костюм. Актор діє за допомогою нижньої частини ноги	
Театр живих ляльок	
Інша назва — театр ростових ляльок. Актор надягає на себе спеціальний костюм, який закриває його з голови до ніг і ніби перетворює на велику ляльку. Протягом вистави актор часто використовує пластику рухів, яка нагадує лялькову	
Театр масок	
Обличчя актора протягом вистави весь час закриває маска. У дошкільних навчальних закладах цей вид театру найчастіше використовують, коли необхідно втілити персонажів-тварин	
Театр тіней	
Театр тіней рук	Фігуру-образ створюють за допомогою рук, тінь від яких падає на освітлену проектором стіну або завісу. Цей тип театру вимагає великої винахідливості від актора та неабиякої фантазії від глядача
	
Театр силуетів:
•	людей («іспанські тіні»)
•	ляльок	Актори або ляльки рухаються між екраном та джерелом світла, а глядачі спостерігають на екрані рух тіней. Ляльок для театру тіней виготовляють пласкими, переважно у профіль. Актор-лялькар тримає ляльку за ручку, а рухомими частинами (якщо вони є) керує за допомогою ниток або мотузочок, що до них прив’язані	

За матеріалом Тетяни Вовк та Наталії Вишинської