ЗАТВЕРДЖЕНО 

Протокол Загальних зборів
трудового колективу

«___» __________ 20__ р. № __	

ПРАВИЛА ВНУТРІШНЬОГО
ТРУДОВОГО РОЗПОРЯДКУ

	   № ______
	(дата)

1. Загальні положення
1.1. У  (далі — навчальний заклад) трудова дисципліна ґрунтується на свідомому та сумлінному виконанні працівниками своїх трудових обов’язків і є необхідною умовою організації ефективної праці та навчально-виховного процесу.
1.2. Правила внутрішнього трудового розпорядку (далі — ПВТР) — локальний нормативний акт, який регламентує відповідно до Кодексу законів про працю України (КЗпП), інших законодавчих та нормативно-правових актів порядок прийняття та звільнення працівників, основні права, обов’язки та відповідальність сторін трудового договору, режим роботи, час відпочинку, заходи заохочення та стягнення за порушення трудової дисципліни, а також інші питання трудових відносин.
ПВТР розроблено відповідно до статті 142 КЗпП, Типових правил внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів, затверджених наказом Міністерства освіти України від 20 грудня 1993 р. № 455.
1.3. ПВТР поширюються на всіх працівників навчального закладу.
1.4. Усі питання, пов’язані із застосуванням ПВТР, вирішує керівник навчального закладу у межах наданих йому повноважень, а у випадках, передбачених чинним законодавством і цими ПВТР, спільно, або за погодженням із профспілковим комітетом первинної профспілкової організації навчального закладу (далі — профспілковий комітет).

2. Порядок прийняття та звільнення працівників
2.1. Трудові відносини у системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту» та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. 
2.2. Посаду директора навчального закладу може займати особа, яка є громадянином України, має вищу педагогічну освіту на рівні спеціаліста або магістра, стаж педагогічної роботи не менше трьох років, успішно пройшла атестацію керівних кадрів освіти у порядку, встановленому Міністерством освіти і науки України. 
Директор навчального закладу та його заступники призначаються і звільняються з посади  з дотриманням вимог чинного законодавства. 
2.3.
Педагогічні працівники приймаються на роботу за трудовим договором, зокрема контрактом (ст. 54 Закону України «Про освіту»).
Інших працівників приймають на роботу за трудовими договорами.
2.4. При прийнятті на роботу громадянин зобов’язаний подати:
•	заяву про прийняття на роботу;
•	паспорт, 
•	трудову книжку, оформлену в установленому порядку;
•	довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;
•	військовий квиток (пред’являють військовослужбовці, звільнені з лав Збройних Сил України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, Цивільної оборони України, Управління охорони вищих посадових осіб України, інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України, та військовослужбовці, звільнені з лав Збройних Сил колишнього союзу РСР і Збройних Сил держав — учасниць СНД); 
•	документи про освіту чи професійну підготовку (подають особи, які працевлаштовуються на посади, що вимагають спеціальних знань та підготовки);
•	документ про кваліфікацію (педагогічні працівники подають атестаційний лист);
•	медичну довідку про відсутність протипоказань для роботи в дитячій установі.
При прийнятті на роботу забороняється вимагати від особи відомості про її партійну та національну приналежність, походження та документи, подання яких не передбачено законодавством. 
2.5. Працівнику, який стає до роботи вперше, керівник навчального закладу оформлює трудову книжку не пізніше п’яти днів після прийняття на роботу (ст. 48 КЗпП).
Трудові книжки ведуться згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 (зі змінами та доповненнями).
Трудові книжки працівників зберігаються як документи суворої звітності у навчальному закладі. 
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника навчального закладу.
2.6. Працівник навчального закладу може працювати за сумісництвом відповідно до чинного законодавства. 
При укладанні трудового договору за сумісництвом працівник зобов’язаний пред’явити паспорт або інший документ, що засвідчує особу; при трудовлаштуванні за сумісництвом на посаду, що вимагає спеціальних знань, керівник навчального закладу має право вимагати від працівника подання документа про освіту, кваліфікацію чи професійну підготовку або належно завірених копій.
Якщо  — основне місце роботи працівника, керівник за бажанням працівника робить запис у його трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом. 
2.7. Трудовий договір обов’язково має бути письмовим:
•	при укладанні контракту; 
•	якщо працівник наполягає на укладенні договору у письмовій формі; 
•	при укладанні договору з неповнолітньою особою; 
•	в інших випадках, передбачених законодавством.
2.8. Укладення трудового договору оформлюється наказом . Зміст наказу повинен відповідати умовам трудового договору.
2.9. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ не було видано, але працівник фактично приступив до роботи (ст. 24 КЗпП).
2.10. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого закладу, за погодженням між керівниками закладів, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору (ст. 24 КЗпП).
2.11. При укладанні трудового договору за угодою сторін може бути обумовлено випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути зазначена у наказі про прийняття на роботу. 
Під час випробування на працівника поширюється законодавство про працю.
Випробування не встановлюється при прийнятті на роботу осіб:
•	які не досягли вісімнадцяти років;
•	молодих спеціалістів після закінчення вищих навчальних закладів; 
•	яких звільнено у запас із військової чи альтернативної (невійськової) служби; 
•	інвалідів, направлених на роботу відповідно до рекомендації медико-соціальної експертизи. 
2.12. Строк випробування при прийнятті на роботу не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням із профспілковим комітетом, — шести. 
Строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця. 
Якщо працівник у період випробування був відсутній на роботі у зв’язку з тимчасовою непрацездатністю або з інших поважних причин, строк випробування може бути продовжено на відповідну кількість днів, протягом яких він був відсутній (ст. 27 КЗпП). 
2.13. Якщо строк випробування закінчився, але працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. 
Якщо впродовж строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі (посаді), на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган (керівник) протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржено працівником у порядку, встановленому для розгляду трудових спорів з питань звільнення (ст. 28 КЗпП). 
2.14. До початку роботи за укладеним трудовим договором керівник навчального закладу зобов’язаний: 
2.14.1. Роз’яснити працівникові його права й обов’язки та проінформувати під підпис про умови праці, наявність на робочому місці, де він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їхнього впливу на здоров’я, його права на пільги й компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства й колективного договору.
2.14.2. Ознайомити працівника з цими ПВТР та колективним договором.
2.14.3. Визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. 
2.14.4. Проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці та протипожежної охорони (ст. 29 КЗпП). 
2.15. Переведення на іншу роботу допускається лише за згодою працівника. Власник або уповноважений ним орган (керівник) має право перевести працівника (строком до одного місяця) на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо ця робота не протипоказана йому за станом здоров’я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. Проте забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину-інваліда або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їхньої згоди (ст. 33 КЗпП). 
Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його в тому самому закладі на інше робоче місце, доручення роботи у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган (керівник) не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров’я. 
У зв’язку із змінами в організації праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці — систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших — працівника має бути повідомлено не пізніше ніж за два місяці. 
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден продовжувати роботу в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 КЗпП. 
2.16. На працівника ведеться особова справа, яка складається із особового листка з обліку кадрів, копій документів про освіту, кваліфікацію, професійну підготовку, медичної довідки про відсутність протипоказань для роботи в навчальному закладі, виписок із наказів про призначення, переведення, заохочення, стягнення.
2.17. Трудовий договір може бути припинено у будь-який час за угодою сторін (ст. 36 КЗпП). 
2.18. Строковий трудовий договір припиняється після закінчення строку дії, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають, а власник або уповноважений ним орган (керівник) та працівник не порушують питання про припинення їх.
2.19. Розірвання безстрокового трудового договору з ініціативи працівника може мати місце за умови попередження про це керівника навчального закладу письмово за два тижні. 
За згодою сторін договір може бути розірвано без дотримання цієї умови.
2.20. У разі, якщо заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім’ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган (керівник) має розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (ст. 38 КЗпП). 
2.21. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган (керівник) не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладанні трудового договору (ст. 38 КЗпП).
2.22. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган (керівник) не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ст. 38 КЗпП).
2.23. Строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом (керівником) законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, зазначених у пункті 2.20 цих ПВТР. 
2.24. Якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не вимагає їх припинення, дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк (ст. 391 КЗпП).
2.25. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 КЗпП (якщо трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами), вважаються такими, що укладені на невизначений строк. 
2.26. Після закінчення строку попередження про звільнення працівник має право припинити роботу.
В останній день роботи працівника керівник навчального закладу має видати йому належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. При звільненні працівника виплата всіх належних йому сум провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми має бути виплачено не пізніше наступного дня після пред’явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 
2.27. Підставами для розірвання власником або уповноваженим ним органом (керівником) трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності є: 
2.27.1. Зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання навчального закладу, скорочення чисельності або штату працівників. 
2.27.2. Виявлена невідповідність працівника посаді, яку він обіймає, або роботі, яку виконує, внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров’я, які перешкоджають продовженню цієї роботи.
2.27.3. Систематичне невиконання працівником без поважних причин обов’язків, покладених на нього трудовим договором або цими ПВТР, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. 
2.27.4. Прогул (у тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 
2.27.5. Нез’явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців поспіль внаслідок тимчасової непрацездатності без урахування відпустки по вагітності та пологах, якщо законодавством не встановлено триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівником, який втратив працездатність у зв’язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. 
2.27.6. Поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. 
2.27.7. Поява на роботі у нетверезому стані, стані наркотичного або токсичного сп’яніння. 
2.27.8. Вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. 
Звільнення з підстав, зазначених у підпунктах 2.27.1, 2.27.2 і 2.27.6, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 
2.28. Не допускається звільнення працівника з ініціативи керівника навчального закладу в період тимчасової непрацездатності працівника (крім звільнення за п. 2.27.5 цих ПВТР), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації навчального закладу.
2.29. Звільнення педагогічних працівників у зв’язку зі скороченням обсягу роботи може мати місце лише в кінці навчального року. 
2.30. Звільнення педагогічних працівників за результатами атестації, а також у випадках ліквідації навчального закладу, скорочення кількості або штату працівників здійснюється відповідно до чинного законодавства. 
2.31. Трудовий договір з ініціативи керівника навчального закладу може бути розірвано також у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, дій, які порушують права та принижують честь і гідність вихованців, не дотримується педагогічної етики, норм суспільної моралі.
2.32. Розірвання договору у випадках, передбачених законодавством, провадиться лише за попередньою згодою профспілкового комітету (якщо працівник є членом первинної профспілкової організації). 
2.33. Педагогічні працівники, які систематично порушують Статут, ці ПВТР, не виконують посадових обов’язків, умов колективного договору (контракту) або за результатами атестації не відповідають посаді, яку обіймають, звільняються з роботи відповідно до чинного законодавства.

3. Основні права та обов’язки працівника
3.1. Працівник навчального закладу має право на:
•	укладання, зміну та розірвання трудового договору в порядку та на умовах, викладених в цих ПВТР, КЗпП, інших законах;
•	надання йому роботи, обумовленої трудовим договором;
•	робоче місце, яке відповідає державним нормативам охорони праці та умовам, передбаченим колективним договором;
•	своєчасну і в повному обсязі виплату заробітної плати відповідно до своєї кваліфікації, складності праці, кількості та якості виконаної роботи;
•	відпочинок, який забезпечується встановленням нормальної тривалості робочого часу, скороченого робочого часу для окремих професій та категорій працівників, наданням щотижневих вихідних, неробочих, святкових днів, щорічних оплачуваних відпусток; 
•	повну достовірну інформацію про умови праці і вимоги охорони праці на робочому місці;
•	участь в управлінні навчальним закладом через Конференцію колективу навчального закладу, професійну спілку, яка діє у трудовому колективі; на внесення пропозицій щодо поліпшення роботи навчального закладу, а також з питань соціально-культурного і побутового обслуговування (ст. 245 КЗпП);
•	ведення колективних переговорів та укладання колективних договорів через своїх представників, а також на отримання інформації про стан виконання колективного договору;
•	захист своїх трудових прав, свобод і законних інтересів усіма не забороненими законом способами;
•	вирішення індивідуальних і колективних трудових спорів, включаючи право на страйк, відповідно до КЗпП, Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»;
•	відшкодування шкоди, заподіяної працівникові у зв’язку з виконанням ним трудових обов’язків;
•	компенсацію моральної шкоди у разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 2371 КЗпП).
3.2. Права та обов’язки педагогічних працівників у сфері загальної середньої освіти визначаються законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту» та іншими нормативно-правовими актами. 
Педагогічним працівником має бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, а також фізичний та психічний стан здоров’я якої дає змогу виконувати професійні обов’язки (ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту»). 
3.3. Педагогічний працівник має право на: 
•	захист професійної честі, гідності; 
•	вільний вибір форм, методів, засобів навчання, виявлення педагогічної ініціативи; 
•	участь у громадському самоврядуванні; 
•	користування подовженою оплачуваною відпусткою; 
•	забезпечення житлом у першочерговому порядку, пільгові кредити для індивідуального і кооперативного будівництва; 
•	підвищення кваліфікації, перепідготовку;
•	участь у методичних об’єднаннях, нарадах тощо;
•	проведення в установленому порядку науково-дослідної, експериментальної, пошукової роботи; 
•	внесення пропозицій щодо поліпшення роботи навчального закладу; 
•	соціальне та матеріальне забезпечення відповідно до законодавства; 
•	
•	
•	
•	об’єднання у професійні спілки та на членство в інших об’єднаннях громадян, діяльність яких не заборонено законодавством.
3.4. Відволікання педагогічних працівників від виконання професійних обов’язків не допускається за винятком випадків, передбачених чинним законодавством (ст. 55 Закону України «Про освіту»).
3.5. Працівник закладу зобов’язаний: 
3.5.1. Виконувати доручену йому роботу особисто, не передоручаючи її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.
3.5.2. Працювати сумлінно, виконувати навчальний режим, вимоги Статуту і ці ПВТР, дотримуватись дисципліни праці.
3.5.3. Виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями.
3.5.4. Бережно ставитися до обладнання, інвентарю, матеріалів, навчальних посібників тощо.
3.5.5. Дотримуватися санітарних правил, гігієни праці, користуватися виданими засобами індивідуального захисту.
3.5.6. Раціонально витрачати тепло, електроенергію, воду.
3.5.7. Гідно поводитися на роботі, в громадських місцях, дотримуватися етичних норм поведінки в колективі, бути уважним і ввічливим у стосунках з учнями, батьками.
3.5.8. Своєчасно і ретельно вести встановлену документацію.
3.5.9. У встановлені строки проходити медичний огляд відповідно до чинного законодавства. 

3.6. Педагогічний працівник закладу зобов’язаний: 
3.6.1. Забезпечувати належний рівень викладання навчальних дисциплін відповідно до навчальних програм та обов’язкових державних вимог.
3.6.2. Оберігати життя дітей, зміцнювати їхнє фізичне та психічне здоров’я, пропагувати здоровий спосіб життя.
3.6.3. Сприяти зростанню іміджу навчального закладу.
3.6.4. Виховувати в учнів повагу до батьків, культурно-національних, духовних, історичних цінностей України, рідного краю, бережне ставлення до довкілля.
3.6.5. Настановленням і особистим прикладом виховувати повагу до державної символіки, вчити дотримуватися принципів загальнолюдської моралі.
3.6.6. Здійснювати підготовку учнів до самостійного життя у дусі взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами.
3.6.7. Сприяти розвитку інтересів, нахилів та здібностей учнів.
3.6.8. Дотримуватись педагогічної етики, моралі, поважати гідність кожного учня.
3.6.9. Захищати учнів від будь-яких форм фізичного та психічного насилля, запобігати вживанню ними алкоголю, наркотиків, іншим шкідливим звичкам.
3.6.10. Постійно підвищувати свій професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру.
3.6.11. Виконувати Статут, ці ПВТР, умови контракту чи трудового договору.
3.6.12. Виконувати накази та розпорядження керівника навчального закладу, органів управління освітою.
3.6.13. Брати участь у роботі Педагогічної ради навчального закладу.

3.7. Обов’язки молодших медичних спеціалістів, які працюють у навчальному закладі, викладено в Порядку здійснення медичного обслуговування учнів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2009 р. № 1318.
3.8. Коло обов’язків (робіт), які виконує працівник за своєю спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, визначається посадовою (робочою) інструкцією, затвердженими в установленому порядку кваліфікаційними довідниками посад службовців і тарифно-кваліфікаційними довідниками робіт і професій робітників, положеннями, цими ПВТР та умовами контракту, де ці обов’язки конкретизуються. 

4. Основні права та обов’язки керівника навчального закладу 
4.1. Власник або уповноважений ним орган (керівник навчального закладу) має право:
•	укладати, змінювати і розривати трудові договори з працівниками відповідно до визначеного законодавством порядку;
•	вести колективні переговори та укладати колективні договори;
•	заохочувати працівників за сумлінну працю;
•	вимагати від працівників виконання службових обов’язків, бережного ставлення до майна навчального закладу, виконання цих ПВТР;
•	застосовувати до працівників передбачені законодавством заходи стягнень за порушення трудової дисципліни — догану, звільнення;
•	ухвалювати передбачені законодавством локальні нормативні акти. 
4.2. Власник або уповноважений ним орган (керівник навчального закладу) зобов’язаний: 
4.2.1. Дотримуватися трудового законодавства та інших нормативно-правових актів щодо норм трудового права, локальних нормативних актів, умов колективного договору, угод та трудових договорів.
4.2.2. Створювати умови, які забезпечують участь працівників в управлінні навчальним закладом.
4.2.3. У встановлені строки розглядати критичні зауваження і пропозиції працівників і повідомляти їм про вжиті заходи (ст. 245 КЗпП).
4.2.4. Забезпечувати необхідні організаційні та економічні умови для здійснення навчально-виховного процесу на рівні державних стандартів якості освіти, для ефективної роботи працівників навчального закладу відповідно до їхньої спеціальності чи кваліфікації.
4.2.5. Визначати працівникам робочі місця, забезпечувати працівників необхідними засобами роботи.
4.2.6. Удосконалювати навчально-виховний процес, упроваджувати в практику кращий досвід роботи, пропозиції педагогічних та інших працівників, спрямовані на поліпшення роботи навчального закладу.
4.2.7. Організовувати підготовку необхідної кількості педагогічних кадрів, їх атестацію, правове і професійне навчання як у своєму закладі, так і відповідно до угод в інших навчальних закладах.
4.2.8. Забезпечувати виконання державних гарантій для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки (Постанова Кабінету Міністрів України від 28 червня 1997 р. № 695).
4.2.9. Доводити до відома педагогічних працівників у кінці навчального року (до надання відпустки) навчальне навантаження у наступному навчальному році.
4.2.10. Забезпечувати видачу заробітної плати працівникам у встановлені колективним договором терміни.
4.2.11. Надавати відпустки всім працівникам закладу відповідно до графіка відпусток.
4.2.12. Забезпечувати умови техніки безпеки, виробничої санітарії, належне технічне обладнання всіх робочих місць, створювати здорові та безпечні умови праці, необхідні для виконання працівниками трудових обов’язків.
4.2.13. Забезпечувати належне утримання приміщення, опалення, освітлення тощо, створювати необхідні умови для зберігання верхнього одягу працівників навчального закладу, учнів.
4.2.14. Організовувати харчування учнів.
4.2.15. Сприяти наданню працівникам житлово-побутових гарантій, передбачених законодавством у галузі освіти (ст. 57 Закону України «Про освіту»).
4.2.16. Нести відповідальність за ведення, своєчасність виконання та зберігання ділової документації навчального закладу.
4.2.17. Дотримуватись чинного законодавства, активно вживати заходів для удосконалення управління навчальним закладом, зміцнення трудової дисципліни.
4.2.18. Надавати представникам профспілкової організації повну й достовірну інформацію, необхідну для укладання колективного договору.
4.2.19. Дотримуватись умов колективного договору, уважно реагувати на повсякденні потреби працівників навчального закладу, забезпечувати надання їм установлених пільг та гарантій.
4.2.20. Своєчасно подавати центральним органам державної виконавчої влади встановлену статистичну і бухгалтерську звітність, а також інші необхідні відомості про роботу і стан навчального закладу.
4.2.21. Розглядати подання профспілкового комітету про виявлені порушення трудового законодавства, вживати заходів для їх усунення, повідомляти про це профспілковий комітет.

5. Робочий час і час відпочинку
5.1. Режим роботи.
5.1.1. У навчальному закладі встановлюється денний робочий тиждень з  — в , крім працівників сторожової охорони.
5.1.2. Режим роботи непедагогічних працівників установлюють відповідно до трудових договорів і посадових (робочих) інструкцій.
5.1.3. Для працівників сторожової охорони,  запроваджується змінна робота. У навчальному закладі для цих працівників встановлюється такий режим роботи: .

5.1.4. Режим роботи педагогічних працівників установлюють розкладом занять, навчальним планом закладу, індивідуальними навчальними планами та планами роботи класних керівників.
5.1.5. У навчальному закладі застосовується режим скороченого робочого часу:
•	для працівників віком від 16 до 18 років — 36 годин на тиждень;
•	для вчителів усіх спеціальностей, викладачів — 18 годин на тиждень;
•	 
•	для вихователів груп продовженого дня — 30 годин на тиждень.
Час, пов’язаний з виконанням обов’язків класного керівника, перевіркою зошитів, письмових робіт, завідуванням майстернями, кабінетами, лабораторіями тощо, до цих норм робочого часу не входить.

          
5.1.6. На роботах, де умови праці не дають змоги надавати перерву для відпочинку та харчування, керівник навчального закладу забезпечує працівникам умови для відпочинку та вживання їжі в робочий час. 
5.1.7. Працівникам навчального закладу, які працюють змінами, забороняється залишати роботу до приходу колеги-змінника. У разі його нез’явлення працівник повинен повідомити про це керівника навчального закладу, який вживає заходів для забезпечення заміни.
5.1.8. Ненормований робочий час встановлюється для таких працівників: 
5.1.9. Керівник навчального закладу забезпечує облік перебування працівників на роботі. 
5.1.10. При виконанні окремих видів робіт, коли за умовами роботи не може бути дотримано встановлену для певної категорії працівників щоденну або щотижневу тривалість робочого часу (працівники сторожової охорони), за погодженням з профспілковим комітетом запроваджується підсумований облік робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормальної кількості робочих годин. 
5.1.11. Працівникові забороняється:
•	змінювати на свій розсуд розклад занять та графік роботи;
•	відміняти, скорочувати або продовжувати тривалість занять та перерв між ними;
•	відволікатися від безпосередньої роботи для виконання громадських доручень та участі у різноманітних заходах — нарадах, семінарах, зборах, заняттях гуртків художньої самодіяльності, спортивних змаганнях тощо;
•	допускати присутність на заняттях сторонніх осіб без дозволу керівника навчального закладу;
•	давати іншим педагогічним працівникам зауваження з приводу їхньої роботи під час проведення занять та в присутності учнів;
•	;
•	;
•	курити на території навчального закладу.
5.1.12. Працівник зобов’язаний повідомити керівника навчального закладу про нез’явлення на роботі через хворобу в перший день відсутності, а після виходу на роботу — надати листок непрацездатності, попередивши напередодні про свій вихід.
5.2. Порядок надання і використання відпусток.
5.2.1. Педагогічні працівники мають право користуватися подовженою оплачуваною відпусткою (ст. 55 Закону України «Про освіту»).
5.2.2. Педагогічним працівникам гарантується виплата допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки (ст. 57 Закону України «Про відпустки»). 
5.2.3. Право працівників на щорічну основну відпустку повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи в закладі. 
5.2.4. Щорічні відпустки повної тривалості до настання шестимісячного терміну безперервної роботи у перший рік роботи в навчальному закладі (за бажанням працівника) надаються: 
•	жінкам — перед відпусткою у зв’язку з вагітністю та пологами або після неї, а також жінкам, які мають двох і більше дітей віком до 15 років або дитину-інваліда; 
•	інвалідам; 
•	особам віком до вісімнадцяти років; 
•	чоловікам, дружини яких перебувають у відпустці у зв’язку з вагітністю та пологами; 
•	особам, звільненим після проходження строкової військової або альтернативної (невійськової) служби, якщо після звільнення із служби вони були прийняті на роботу протягом трьох місяців, не враховуючи часу переїзду до місця проживання; 
•	сумісникам — одночасно з відпусткою за основним місцем роботи; 
•	працівникам, які успішно навчаються в навчальних закладах та бажають приєднати відпустку до часу складання іспитів, заліків, написання дипломних, курсових, лабораторних та інших робіт, передбачених навчальною програмою; 
•	працівникам, які не використали за попереднім місцем роботи повністю або частково щорічну основну відпустку і не одержали за неї грошової компенсації; 
•	працівникам, які мають путівку (курсівку) для санаторно-курортного (амбулаторно-курортного) лікування; 
•	батькам-вихователям дитячих будинків сімейного типу; 
•	в інших випадках, передбачених законодавством, колективним або трудовим договором. 
5.2.5. Відпустка за другий та наступні роки роботи надається згідно з графіками, які затверджує керівник навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом. Графік складається, як правило, на початку січня.
При складанні графіків ураховуються інтереси навчального закладу, особисті інтереси працівників та можливості для їхнього відпочинку. 
Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і керівником навчального закладу, який зобов’язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну (ст. 10 Закону України «Про відпустки», ст. 79 КЗпП).
5.2.6. Керівним, педагогічним працівникам щорічна основна відпустка повної тривалості у перший та наступні роки надається у літній період незалежно від часу прийняття їх на роботу. 
Керівним, педагогічним працівникам у разі необхідності санаторно-курортного лікування щорічна основна відпустка або її частина може надаватися протягом навчального року, якщо це передбачено колективним договором. 
5.2.7. Особам, які працюють у навчальному закладі на умовах неповного робочого часу, у тому числі особам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, надається щорічна основна відпустка повної тривалості. 
5.2.8. Перенесення щорічної основної відпустки, поділ її на частини та відкликання з відпустки провадиться відповідно до умов, передбачених статтями 11 та 12 Закону України «Про відпустки». Педагогічним працівникам невикористана частина щорічної основної відпустки, за умови її поділу, повинна бути надана, як правило, в літній період.
5.2.9. За бажанням керівних, педагогічних працівників частина щорічної основної відпустки замінюється грошовою компенсацією за можливості забезпечення їх у відповідний період роботою. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної основної відпустки не повинна бути менша ніж 24 календарних дні.
5.2.10. У разі звільнення керівних, педагогічних працівників їм виплачується грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної основної відпустки. 
У разі звільнення керівних, педагогічних працівників, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічної основної відпустки з розрахунку повної її тривалості, а особам, які до звільнення пропрацювали менш як 10 місяців, — пропорційно до відпрацьованого ними часу.
5.2.11. Тривалість щорічної основної відпустки працівників становить (календарних днів):
•	директор навчального закладу — 56;
•	заступник директора з навчально-виховної роботи — 56; 
•	;
•	вихователь — 56;
•	практичний психолог — 56;
•	соціальний педагог — 56;
•	учитель (усіх спеціальностей) — 56;
•	педагог-організатор — 56;
•	акомпаніатор — 28;
•	інструктор з праці — 56;
•	інструктор з фізкультури — 28;
•	
•	
•	керівник гуртка, студії, секції, інших форм гурткової роботи — 42.
5.2.12. Жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (ст. 73 КЗпП, ст. 19 Закону України «Про відпустки»). 
За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.
5.2.13. За бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому надається невикористана відпустка з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. 
5.2.14. У разі звільнення працівника у зв’язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому разі чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки (ст. 3 Закону України «Про відпустки»).
5.2.15. Щорічна відпустка на вимогу працівника переноситься на інший період у разі:
•	порушення керівником терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (ст. 10 Закону України «Про відпустки»); 
•	несвоєчасної виплати заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (ст. 21 Закону України «Про відпустки»).
5.2.16. Щорічна відпустка переноситься на інший період або продовжується у разі: 
•	тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; 
•	виконання працівником державних або громадських обов’язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи зі збереженням заробітної плати; 
•	настання строку відпустки у зв’язку з вагітністю та пологами; 
•	збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв’язку з навчанням (ст. 11 Закону України «Про відпустки»).
5.2.17. Щорічну відпустку за ініціативою керівника, як виняток, може бути перенесено на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з профспілковим комітетом у разі, якщо надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи навчального закладу, та за умови, що частину відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використано в поточному робочому році. 
5.2.18. У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і керівником навчального закладу. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України «Про відпустки». 
5.2.19. Щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. 
5.2.20. Невикористану частину щорічної відпустки має бути надано працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка. 
5.2.21. Відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна закладу. У разі відкликання працівника з відпустки його праця оплачується з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки (ст. 12 Закону України «Про відпустки»).
5.2.22. Відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов’язковому порядку: 
•	матері або батьку, який виховує дітей без матері (в тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), що має двох і більше дітей віком до 15 років або дитину-інваліда, — тривалістю до 14 календарних днів щорічно; 
•	чоловікові, дружина якого перебуває у післяпологовій відпустці, — тривалістю до 14 календарних днів; 
•	матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 Закону України «Про відпустки», у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, — тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), — не більш як до досягнення нею шістнадцятирічного віку;
•	ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», — тривалістю до 14 календарних днів щорічно; 
•	особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, — тривалістю до 21 календарного дня щорічно; 
•	пенсіонерам за віком та інвалідам III групи — тривалістю до 30 календарних днів щорічно; 
•	інвалідам I та II груп — тривалістю до 60 календарних днів щорічно; 
•	особам, які одружуються, — тривалістю до 10 календарних днів;
•	працівникам у разі смерті рідних по крові або по шлюбу: чоловіка (дружини), батьків (вітчима, мачухи), дитини (пасинка, падчерки), братів, сестер — тривалістю до 7 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця поховання та назад; інших рідних — тривалістю до 3 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця поховання та назад; 
•	працівникам для догляду за хворим рідним по крові або по шлюбу, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, — тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше 30 календарних днів; 
•	працівникам для завершення санаторно-курортного лікування — тривалістю, визначеною у медичному висновку; 
•	працівникам, допущеним до вступних іспитів у вищі навчальні заклади, — тривалістю 15 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місцезнаходження навчального закладу та назад; 
•	працівникам, допущеним до складання вступних іспитів в аспірантуру з відривом або без відриву від виробництва, а також працівникам, які навчаються без відриву від виробництва в аспірантурі та успішно виконують індивідуальний план підготовки, — тривалістю, необхідною для проїзду до місцезнаходження вищого навчального закладу або закладу науки і назад; 
•	сумісникам — на термін до закінчення відпустки за основним місцем роботи; 
•	ветеранам праці — тривалістю до 14 календарних днів щорічно; 
•	працівникам, які не використали за попереднім місцем роботи щорічну основну та додаткові відпустки повністю або частково і одержали за них грошову компенсацію, — тривалістю до 24 календарних днів у перший рік роботи на даному підприємстві до настання шестимісячного терміну безперервної роботи; 
•	працівникам, діти яких у віці до 18 років вступають до навчальних закладів, розташованих в іншій місцевості, — тривалістю 12 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місцезнаходження навчального закладу та у зворотному напрямі. За наявності двох або більше дітей зазначеного віку така відпустка надається окремо для супроводження кожної дитини. 
5.2.23. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та керівником навчального закладу, але не більше 15 календарних днів на рік (ст. 26 Закону України «Про відпустки»). 

6. Заохочення за успіхи в роботі
6.1. Педагогічним працівникам гарантовано надається щорічна грошова винагорода в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов’язків (ст. 57 Закону України «Про освіту»). 
6.2. За особливі трудові заслуги педагогічні та інші працівники можуть бути нагороджені державними нагородами, представлені до присудження державних премій України, відзначені знаками, грамотами, іншими видами морального та матеріального заохочення (ст. 58 Закону України «Про освіту», ст. 146 КЗпП).
6.3. До працівників закладу застосовуються такі заохочення: 
•	оголошення подяки;
•	нагородження грошовою премією;
•	нагородження цінним подарунком;
•	
•	
•	нагородження почесною грамотою. 
6.4. За активну участь та ініціативу у здійсненні заходів щодо підвищення рівня безпеки та поліпшення умов праці до працівників застосовуються такі види заохочення: .
6.5. Заохочення застосовуються керівником навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом. Заохочення оголошуються наказом в урочистій обстановці і заносяться до трудових книжок працівників відповідно до правил їх ведення (ст. 144 КЗпП). 
6.6. Керівник навчального закладу сприяє працівникам, які успішно й сумлінно виконують свої трудові обов’язки, у наданні їм в першу чергу переваг та пільг в галузі соціально-культурного і житлово-побутового обслуговування (путівки до санаторіїв та будинків відпочинку, поліпшення житлових умов тощо), переваг при просуванні по роботі (ст. 145 КЗпП). 
6.7. Упродовж строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються (ст. 151 КЗпП). 

7. Відповідальність за порушення трудової дисципліни
7.1. Керівник навчального закладу зобов’язаний правильно організовувати роботу працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови праці та побуту працівників (ст. 141 КЗпП).
7.2. Трудова дисципліна забезпечується методами переконання та заохочення до сумлінної праці. До порушників дисципліни застосовують заходи дисциплінарного та громадського впливу.
7.3. Керівник навчального закладу за порушення трудової дисципліни може застосувати до працівника один із таких заходів стягнення: 
•	догана; 
•	звільнення. 
Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосовано відповідно до пунктів 3, 4, 7, 8 статті 40 та статті 41 КЗпП. 
7.4. Педагогічні працівники, які систематично порушують Статут, ці ПВТР, не виконують посадових обов’язків, умов колективного договору або за результатами атестації не відповідають посаді, яку обіймають, звільняються з роботи відповідно до чинного законодавства.
7.5. Працівники, обрані до складу профспілкових органів і не звільнені від виконання своїх посадових обов’язків, не можуть бути піддані дисциплінарному стягненню без попередньої згоди органу, членами якого вони є.
7.6. До застосування дисциплінарного стягнення керівник повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У випадку відмови працівника дати письмові пояснення складається відповідний акт. 
7.7. Дисциплінарні стягнення застосовуються керівником навчального закладу безпосередньо після виявлення провини, але не пізніше одного місяця від дня її виявлення, не рахуючи часу хвороби працівника або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. 
При обранні виду стягнення керівник навчального закладу повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну працівником шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. 
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під підпис (ст. 149 КЗпП). 
Працівник має право оскаржити дисциплінарне стягнення у порядку, встановленому главою XV КЗпП. 
Якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. 
Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив свою сумлінність, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року (ст. 151 КЗпП).
7.8. Керівник навчального закладу має право замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу (ст. 152 КЗпП). 

З цими ПВТР повинні бути ознайомлені всі працівники навчального закладу під підпис.
Привила розміщуються у навчальному закладі на видному місці. 

____________  
  (особистий підпис)

___________________
             (дата)	Голова профспілкового комітету

____________ 
 (особистий підпис)

___________________
             (дата)